![]() |
.
Музеј Српске православне цркве у Београду отворен је 14. јуна 1954. године. Отварајући га српски патријарх Викентије је тада беседио: ''У тешкој и мукотрпној српској прошлости нестали су градови, дворци, тврђаве, али је остао један део културног блага по манастирима и црквама у којима су га чували и сачували кроз векове српски монаси и свештеници...Иако су многе драгоцености уништене у честим ратовима ми се можемо поности овим што је данас сачувано." Отварањем овог централног музеја практично је реализована вишедеценијска активност на прикупљању црквених драгоцености. Основни фонд Музеја чине: иконе, црквени текстил, метални литургијски предмети, рукописне и штампане богослужбене књиге, портрети, графика (дрворезне и бакрорезне плоче), привилегије, архивалије и др. |
ИКОНЕ Иконописачка
дела у Музеју Српске
православне цркве у Београду
убрајају се у значајну збирку
српских сликарских остварења
од 15. до 19.-тог века. Међу
најранија сликарска дела која
се чувају у Црквеном музеју
убраја се икона на којој је
представљен Исус Христос
Сведржитељ, српски рад из XV
века. Неке стилске одлике ове
иконе, као и колорит, доста
подсећају на српско фреско
сликарство југа Србије. Икона
са представом Рођења
Богородице,настала је коју
деценију касније, а такође је
дело непознатог српског
зографа. На овој икони, поред
раскошних одежди и златног
посуђа, у доњем левом углу
приказан је и један народни
мотив: представљена је девојка
са преслицом како седи покрај
рођене Богомајке. Времену 16, или самом почетку 17.-тог века, припада и икона на којој је приказана Богородица са Христом окружена старозаветним пророцима, која је некада припадала манастиру Крушедолу. Стилске одлике, као и сликарска вештина, сврставају ову икону у групу оних иконописачких радова који се могу сматрати последњим, али успелим, византијским сликарским наслеђем у време турске владавине нашим крајевима. Значајну целину у Музеју чине и иконе критских зографа с краја 15.,затим из 16 и 17.-тог века.То су дела која сведоче о старом сликарству, али поступно наговештавају и нова сликарска виђења. Најбољи пример тог поступног преласка ка новом, тзв. итало-критском сликарству, показује приказана икона на којој су Богородица са Христом, светим Јованом као дечаком и светитељем Николом, која је настала крајем 16.-тог века. Засебну
целину представљају иконе руских
зографа, углавном из друге
половине 18.-тог века. Међу
педесетак руских икона посебно
се издваја Богородица
Тихвинска, сва у окову,
украшена драгим камењем,
настала у другој половини
18.-тог века. |
|
ЦРКВЕНИ - ЛИТУРГИЈСКИ МЕТАЛ Збирка металних литургијских сасуда и других црквених металних предмета у Музеју Српске православне цркве представља засебну целину, а по уметничкој вредности и историјском трајању убраја се међу најзначајније. Најраније датован метални предмет у Црквеном музеју, ако се изузме збирка ранохришћанских крстова и византијских печата, је метални рељеф на коме је приказано Бекство Христа у Египат, германски рад из 12.-13.тог века. |
|
![]() Посебну уметничку вредност представљају окови на рукописним и штампатним богослужбеним књигама. Оков на рукописном Четверојеванђељу из 1514. Године (на слици) урадио је 1540. године златар Петар Смедеревац. На једној страни овог Четворојеванђеља приказано је Распеће Христово са портретом владике Маскима, а на другој Васкрсење Христово - приказано као Христов силазак у ад. |
|
![]() |
|
Многобројне су богослужбене одежде (ђаконске, свештеничке и архијерејске) из 18. и 19.века, а у поставци Музеја изложено је неколико сакоса, фелона, стихара углавном од броката.
|
|
ПОВЕЉЕ, ПРИВИЛЕГИЈЕ, СИНђЕЛИЈЕ И ДРУГА ДОКУМЕНТА
|
|
ГРАФИКА |
|
БОГОСЛУЖБЕНЕ
КЊИГЕ - РУКОПИСНЕ И
ШТАМПАНЕ У
Музеју Српске православне
цркве чува се преко 700 рукописа
богослужбено-богословских
књига од 13. до краја 18.-тог века.
Међу најраније рукописне
текстове убраја се двадесет
пергаментних листова
Апракосног Јеванђеља из
средине 13.века.
Из свега реченог излази да је само један делић, из огромне културне и духовне баштине нашег народа сачуван, а ипак много говори о величини и вредности једне нације са дубоком вером и широком културом. Сви ти филигрански крстови, уметнички везови, изрезбарени иконостаси, насликани ликови светитеља и Господњи као и Мајке Божије, говоре о дубини вере, о познавању духовности, јер кад се срцем све то ради, а у срцу кад обитава безгранични Бог онда човек ствара до савршенства. Музеј Српске Патријаршије очигледно сведочи колика и каква нам је славна прошлост била. Све што смо се приближавали новијем времену, због недостатка духовности и духовне вредности су нам оскудније. Тако нам је савремени модернизам извештачио праве вредности и као да је искарикирао лепоту уметности старих радова, а то је доказ нервозе и нестрпљења нових нараштаја да дају нешто боље и вредније.
|
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |