Biografija
Književni rad
Izbor - pjesme za djecu
Galerija
Kviz
|
![](Aleksa_Santic_180.jpg)
Aleksa Šantić (27. maj 1868 -
2. februar 1924), veliki bosanskohercegovački pjesnik i
jedan od najpoznatijih predstavnika novije lirike kod nas. Rođen
je 27. maja 1868. godine u Mostaru, gdje je proveo najveći
dio svog života. Kako mu je otac rano umro staranje je nad mladim
Šantićem preuzeo strogi stric. Imao je dva brata,
Peru i Jakova, te sestru Radojku koja se udala za pjesnika,
Aleksinog velikog prijatelja i istomišljenika Svetozara
Ćorovića. Živio je u trgovačkoj porodici u kojoj
nisu imali razumjevanja za njegov veliki talenat, tako da se,
poslije završetka trgovačke škole u Trstu i
Ljubljani Šantić vraća u rodni Mostar. Umro je u
Mostaru 2. februara1924. godine. Njegov život poslužio je kao
predložak romantizirane filmske biogarfije "Moj brat
Aleksa", u kojoj je glavnu ulogu tumačio beogradski
glumac Branislav Lečić, prenijevši svu lirsku
suptilnost lika legendarnog pjesnika iz Mostara. Muziku za film
skladao je poznati sarajevski dirigent i kompozitor Ranko Rihtman
na poetske tekstove Alekse Šantića, a svih je deset
brojeva filmskog soundtracka vrsno otpjevao majstor domaće
šansone Dragan Stojnić, dijelom i uz potporu hora
Radiotelevizije Sarajevo.
(1) Šantićeva
majka Mara, rođena Aničić, umrla je 1897.
godine.
(2) Jeftan Šantić umro je 28. juna
1896. godine u Mostaru. JEFTAN ŠANTIĆ (1875-1896),
pjesnik, mlađi brat Alekse Šantića. Gimnaziju je
učio u Novom Sadu, gdje je 1892. godine, kao učenik
šestog razreda, zapažen prilikom školske
svetosavske svečanosti svojom prigodnom pjesmom "Novoj
gimnazijskoj zastavi" (o sv. Savi, 1893. na osvećenju
joj). Pjesma je čitana na svečanosti i štampana
u "Izveštaju o srpskoj velikoj gimnaziji" u
Novom Sadu za škol. godinu 1892/1893, str. 63, kao
najbolji rad koji je napisan za tu priliku. Prve stihove Jeftan
je objavio krajem 1893. u "Bosanskoj vili", a zatim, u
toku posljednje dvije godine života, javlja se i u "Brankovom
kolu", "Delu" "Braniku" i "Zori".
Veći dio njegovih stihova objavljen je poslije njegove smrti
u "Zori", "Bosanskoj vili" i nekim drugim
časopisima.
(3) Najmlađa Šantićeva
sestra Staka, udata Kovačević, živjela je u Stocu.
Staka je umrla 1897. godine, a nepune četiri godine poslije
umro je i njen muž Đorđe Kovačević. Njihovu
kćerku Radojku Šantić je doveo u Mostar, u dom
Perse i Svetozara Ćorovića, i brinuo se o njoj cijelog
života.
(4) U "Zori" 1897, 11, 355-358
objavljeno je sedamnaest pjesama pod naslovom "Sjenke".
1898. godine (2, 58-61) objavljeno je još dvadeset pjesama
pod istim naslovom. Po svemu sudeći, to je drugi dio
"Sjenki", koje je - na kraju pisma - Šantić
ponudio Milanu Saviću za "Letopis". Naime, u toku
1897. a ni kasnije, "Letopis Matice srpske" nije
objavio Šantićeve stihove pod tim naslovom.
(5)
"Zora", list za zabavu, pouku i književnost. List je
pokrenut u Mostaru 15. aprila 1896. i izlazio, dva puta mjesečno,
do kraja decembra 1901. Prva dva godišta uređivali su
Aleksa Šantić i Svetozar Ćorović, treće
Aleksa Šantić i Jovan Dučić. 1899. godinu
uredio je sam Dučić, a 1900. i 1901. Atanasije
Šola.
(6) JOVAN DUČIĆ (1874-1943),
pjesnik. Otpočeo književni rad u Mostaru, u književnom krugu
Alekse Šantića i Svetozara Ćorovića.
Studirao u Ženevi i Parizu. Kasnije, kao diplomata, boravio je
dugo vremena u inostranstvu (Francuska, Švajcarska,
Italija, Grčka, Španija i dr.). Glavnija izdanja:
"Pesme", "Pesme u prozi", "Pisma",
"Eseji", "Blago cara Radovana", "Putopisi"
i dr.
(7) "Jesenje elegije". Treći dio,
Jovana Dučića, objavljene su u "Letopisu Matice
srpske" 1898, CXCIII/1, 127-133. Štampano je deset
pjesama. (Devet pjesama pod istim naslovom objavljeno je prvi put
u "Letopisu Matice srpske" 1896, CLXXXIII/3, 138-143).
U "Zori" 1897, 1, 9-12 objavljeno je još deset
pjesama pod naslovom "Jesenje elegije" drugi dio.
(8)
"Letopis Matice srpske", najstariji književni časopis
na Balkanu; pokrenut u Novom Sadu 1825, pod nazivom "Serbska
Letopis" (kasnije Letopis Matice Srbske) od 1826. do 1864.
izlazio u Pešti, a od tada stalno u Novom Sadu. Prvi
urednik bio je Georgije Magarašević. Kasnije su ga
uređivali: Jovan Subotić, Jakov Ignjatović, Jovan
Đorđević, Antonije Hadžić, Tihomir Ostojić,
Vasa Stajić i dr.
(9) "Istočni zraci"
objavljeni su u "Letopisu Matice srpske" 1898, CXCIV,
(2), 92-98.
(10) U "Zori" 1897, 11, 355-358
objavljeno je sedamnaest pjesama pod naslovom "Sjenke".
1898. godine (2, 58-61) objavljeno je još dvadeset pjesama
pod istim naslovom. Po svemu sudeći, to je drugi dio
"Sjenki", koje je - na kraju pisma - Šantić
ponudio Milanu Saviću za "Letopis". Naime, u toku
1897. a ni kasnije, "Letopis Matice srpske" nije
objavio Šantićeve stihove pod tim naslovom.
(11)
"Lirski intermeco" H. Hajnea, u prevodu Alekse Šantića,
objavljen je prvi put 1897. godine u Mostaru. Knjiga je doživjela
još dva izdanja za Šantićeva života: 1898. i
1919. godine
(12) Hajneov "Povratak u zavičaj"
u Šantićevu prevodu nije objavljen.
|
|